Rabadžije s volovima i na nadgrobnom spomeniku
Na nadgrobni spomenik koji je sebi i supruzi Radojki (85) podigao za života, rabadžija Đurđe Vjetrović (75) iz Štitkova kod Nove Varoši ugradio je i fotografiju u boji na kojoj je sa parom svojih volova, Jablanom i Golubom.
![](https://ppmedia.rs/wp-content/uploads/2019/03/info-vjetrovic.jpg)
Nadgrobni beleg u Vjetrovića groblju na padinama Čemernice jeste neobičan, ali nije jedini u selima Sarog Vlaha. Ima ih nekoliko sličnih, a prvi je podignut u Drmanovićima na Zlataru, na grobu pokojnog rabadžije Milomira-Mila Grbovića.
-Žaliću dok sam živ što sam prodao volove i ostavio rabadžiluk, a morao sam jer me savladala starost i više nisam okretan i hitar kao nekada. Iz te tuge sebi sam na spomenik i stavio sliku na kojoj sam sa Jablanom i Golubom, da me i na onom svetu podseća kroz šta smo sve skupa prošli radeći za hleb u planinskim vrletima. A pozivi da zapregom orem brazde ili izvlačim drva i građu iz jaruga i dubodolina, stizali su sa svih strana- kaže za „AgroКlub“ ostareli Đurđe Vjetović.
![](https://ppmedia.rs/wp-content/uploads/2019/03/nova-varos-02-slika-otisla-na-spomenik-rabadjija-djurdje-vjetrovic-sa-volovima-jablanom-i-golubom-foto-privatna-arhiva.jpg)
U vrletima jugozapadne Srbije rabadžiluk se uči od malena, a priča o neobičnim spomenicima rabadžijama je priča o seoskim domaćinima starog kova koji na volove i drugi mal jednako dobro paze kao i na ukućane.
-Za pedesetak godina, koliko sam svoj čovek, promenio sam 15 pari volova i sve sam ih gledao bolje nego sebe. Za mene i moju Radojku je moglo da nema hleba, ali njima nije smelo da fali hrane. A oni su se svojski tudili da mi poslušnošću i radom uzvrate ljubav. Zbog toga verovatno i nisam nikada pristao da ih menjam za traktor.I danas u štali imam dve krave, ali su mi slaba uteha – priča Vjetrović.
Đurđe je imao svega osam godina kada ga je otac prvi put poveo u šumu da volovskom zapregom izvlače drva za ogrev. I tada je kaže, zavoleo rabadžiluk i rogatu marvu. U kraju gde se domaćin ceni po tome kakva mu je stoka, Đurđe je uvek bio na glasu, a njegovi volovi najbolja u selu.
-Jablana i Goluba sam prodao 2011. i to mi je jedan od najtežih dana u životu, jer smo pune tri godine delili i dobro i zlo.Bili su blizanci, jaki i spretni, a bili su i pameniji od većine ljudi koje znam.Takva volove svaki domaćin i rabadžija samo može da poželi. Slušali smo se i pazili, a zaradili smo i lepih para u nadnici– kaže ostareli rabadžija iz Štitkova.
![](https://ppmedia.rs/wp-content/uploads/2019/03/info-grole-1024x741.jpg)
Milomir-Mile Grbović (73) koji je penziju stekao rabadžijajući po šumama Zlatara, od pre deset godina ore samo nebeske njive. Mermerni spomenik na koji su uklesani Baljac i Šaronja uhvaćeni u jaram, Milu su nakon smrti 2006. podigli sinovi.
Mile Grbović je počeo samostalno da rabadžija i zarađuje sa svega 11 godina života. Otac mu je stradao u ratu, pa je kao golobradi momčić morao da preuzme brigu o porodici.
-Rabadžijao je do poslednjeg dana života, a volovi Baljo i Šarga, kako im je tepao, bili su mu omiljeni. Otac Mile je u svoje vreme bio jedini profesionalni rabadžija u celoj Srbiji, a i u Zemljoradničkog zadruzi gde je stekao penziju, ceo radni vek je radio sa zapregom. A za rabadžiluk je živeo. Ni jedan posao sa zapregom mu nije bio težak, a volove je čuvao bolje nego sebe. Zbog toga je nekako i bilo logično da se i Baljac i Šaronja nađu na mermernom spomeniku koji smo mu podigli na seoskom groblju – kaže Milov sin, šumar Grozdimir-Grole Grbović.
Infoagrar Ž.Dulanović